Skyd?
- Jeg var bare ikke sikker på... - Om De var det rette sted?
Hvor jeg skulle gå hen for at få arbejde.
Det skulle du have tænkt på før, du rejste. Der er intet arbejde i byen.
- Beklager, intet arbejde. -Jeg vil arbejde for meget lidt.
Beklager.
Din klodsmajor. Du gjorde min bukser beskidte.
Så skal han betale for vasken. Kom hen til 14. Yorkshires -
- hovedkvarter i morgen. Og tag penge nok med til...
Hør efter, når en kongens officer giver dig instrukser!
- En slagsbror. - Det passer mig fint.
Han bærer sikkert en frihedsmedalje under det stinkende tøj.
Må jeg tynde lidt ud i deres rækker, Sif?
Som De vil.
Holdt!
Hold hånden i ro, sir.
De har allerede begået én fejl. Begå ikke en til. Hvad skyldes det her?
Jeg kom ved et uheld til at snavse kaptajnens bukser til.
Se, hvad han har gjort ved mit ansigt!
Han har forskønnet det.
Må jeg minde jer om, hvor I er. Kroen er fyldt med gode venner -
- men hvis I oprigtig ønsker at angribe, kan jeg garantere for -
- at en stor det af nordenden vil være ude efter jeres hoveder.
- Lad være, Stark. -Jeg nægter at krybe foran disse...
Vil De have et hul i halsen, der matcher det i Deres ansigt?
Vi får snart lov til at hænge jer rebeller.
Det bliver jeres halse, der bliver strukket.
Godt arbejde. Og tak, venner. Og der er én omgang på kroen.
Fra Will Campbell med tak.
Vær så god. Et krus øl til dig. Og Jeremy!
Hent en skål suppe og noget brød. Er det noget, du kan bruge, dreng?
- Mere end De aner. - Du handlede modigt derude.
Det var måske nok mere dumhed. Jeg er lige ankommet til Boston.
- Og det har været en barsk omgang. -Jeg har prøvet at finde arbejde, sir.
Hvad hedder du, dreng?
- Philip Kent. - En desertør?
- Nej, sir. En fri mand. - Kan du bevise det?
Kun med mit ord.
Vi kan måske finde noget til dig at lave her på kroen.
Enhver ung mand, der vrider Tommys næb, hva'?
- Du trænger til et nyt tag, Will. - Ja, det gør jeg, Ben.
- Er du en dygtig tømrer, Philip? - Jeg kunne nok lære det, sir.
- Men jeg er rent faktisk trykker. - Hvabehar? En trykker?
- Har du stået i lære? - Hos Sholto og Sønner i London.
Will, dit tag må lække videre. Ham her tager jeg. Hvis han da er en trykker.
Sig goddag til Benjamin Edes.
Jeg er lidt ude af træning, sir. Jeg kan sagtens arbejde hurtigere.
- Har du et sted at bo? - Nej, sir.
- Vi kan rede op til dig i kælderen. - Mange tak, sir.
- Der er hårdt arbejde her. - Farligt arbejde.
Ifølge det, der står her.
- "The Gazette". Hvad er det? - Folkets stemme.
- Og hvem er Joyce Junior? - Et pseudonym for Samuel Adams.
Han er leder af det, som briterne kalder pøbiliteten.
Det udtryk kenderjeg. Lord North beskyldte mig engang for at være...
- Lord North? - Ja, sir. Premierministeren.
- Var du i audiens hos ham? - Det var mere et tilfældigt møde.
I min fars hus.
Jeg har svært ved at tro, at en fattig dreng, der lige er kommet til Boston -
- har været i audiens hos premierministeren.
- Det er sandt. - Men hvordan?
Min far er en engelsk adelsmand.
Min mor var en fransk kvinde, som han ikke giftede sig med.
Jeg skulle arve en det af en formue. Da jeg tog til England -
-for at gøre krav på den, prøvede hans familie at dræbe mig.
Så jeg flygtede hertil.
- Hvorfor ikke tilbage til din mor? - Hun er også død.
Men jeg kom til at holde af at være trykker, mens jeg var i London.
At være midt i tankernes kamp, som mr Sholto ville sige.
- Og dr. Franklin sagde, at jeg... - Franklin... Benjamin Franklin?
Ja, sir.
Du godeste. Både en premierminister og Ben Franklin?
Det var nok Ben Franklins følelser for frihed der fik mig til at komme herover.
Opretholdelse af friheden kræver kamp. Og især diskretion.
- Hvor længe har du været i Amerika? - Tre dage, sir.
Du er faldet over noget, der overgår din forestillingsevne.
- "Frihedens Sønnen”. - Vi mødes i kroens baglokale.
Denne trykpresse er vores talsmand. Vores formål er at garantere friheden.
Det involverer store risici. Er du villig til løbe dem?
- Ja, sir. - Godt. Lad os få et glas rom.
Så kan vi forhandle om den pris, jeg vil betale for dit arbejde.
- Hvad sker der, Sif? -Johnny Malcolm.
- Hvem er han? - En uskadelig, gammel tosse.
Fordi det passede kongen af England at kolonisere denne...
Og I forrådte ham!
Lad tungen hvile, ellers tjærer vi den før din ryg!
- Han er bare en senil, gammel mand. - Pas dig selv!
I skulle hænges hele bundtet!
Jeg ved, at hans far tilskynder til oprør i Boston. Og flækker jeg hans hoved -
- får jeg ti shilling af guvernøren personligt!
Jeg får det dobbelte af det for alle jer yankee-forrædere!
Du har smagt tjæren og fjerene før. Denne gang gør vi det ordentligt.
Hvis du er en ven af friheden, så lad være med at pine en hjælpeløs fjende.
Slå igen, smed!
- Det her skader sagen. - Sagen? Jeg skal give dig sag.
Hold det fjols! Frihed?
- Kom du noget til? - Ikke noget alvorligt.
At svælge i den slags grusomhed. I frihedens navn?
Det er bare ondskab. Der er ikke af dem, der være frihedsmedaljen.
Udsend en erklæring om, at vi intet havde med det at gøre.
- I orden. - Tak for hjælpen, unge mand.
- Navnet er Paul Revere. - Philip Kent.
Paul er vores lokale sølvsmed.
Min butik ligger på CIarke's Street, hvis du skal have skiftet en sølvknap.
Dem har jeg ikke mange af. Endnu.
- Han lyder som en rigtig yankee. - Han er en af os på mange måder.
Det håber jeg.
Vi ses på kroen, Ben.
Hvad siger du, nu da du har mærket pøblens stik?
Vil du stadig arbejde for dem, der opildner dem til at handle?
Det ved jeg ikke, men jeg ved, at jeg forstår jeres sag.
Nok bedre end de fleste. England ser os som dets uægte sønner.
Vi føler, vi er dets ægte sønner. Det vil vi bevise.
Velkommen til Amerika, mr Kent. Og til en fælles sag.
Aflever resten af pamfletterne før klokken seks.
Så er det til en side. Der bliver mere og mere at gøre.
- Ja, der gør, sir. - Et held, vi mødtes den dag.
Du har været mig en stor hjælp. Du har også vundet andres respekt-
- og tillid. Især Will Campbells.
Han ville høre om du ville servere for Frihedens Sønner.
I kroens baglokale. Der er en smule penge i det.
Det vil være mig en ære at servere for en mand som Samuel Adams.
Godt. Det siger jeg videre.
Og husk det nu. Før klokken seks.
- Var det mr Edes, der kørte? - Ja.
- Fandens! - Kan jeg hjælpe med noget?
- Er De en ny lærling. - Mr Edes betaler for mit arbejde.
Det her er fra min far. Det skal sættes øjeblikkeligt.
- Kan De læse det? - Ja, det ser glimrende ud.
Og jeg er enig i Deres fars appel om en komite af korrespondenter.
Er det op til Dem at være enig eller uenig i en forskrift?
Jeg giver det til mr Edes så snart, han er tilbage. Farvel.
Tak.
Jeg... Jeg tiltalte Dem skarpt.
Men artiklen er meget vigtig.
Mr Hancocks uvillighed til at støtte mr Adams' planen?
Ja, det er meget vigtigt. Men Deres fars indlæg skal nok overbevise ham.
- Har De læst hans artikler? -Jeg læser alt det, vi trykker.
Jeg hedder Philip Kent.
Giv min far besked når artiklen er blevet prøvetrykt.
- Vær så venlig... - Hvad?
Vær så venlig at give min far besked...
- Nervøs? - Ja, sir.
Lad dem ikke se det. Så kunne du blive forvekslet med noget andet.
Skyd?
Meget af det, der bliver sagt bag den dør, må ikke viderefortælles.
Det kunne bringe mange mænds Iiv i fare. Og ligner man en der kunne -
- lade noget "smutte ud", kunne et af de Iiv være dit eget.
- Vil du stadig derind? - Ja, sir.
...det er komiteen af korrespondenters opgave.
Jeg står inde for den unge mands troværdighed.
Det er den unge mand, jeg nævnte. Philip Kent.
- Åh ja. Dr. Franklins ven. - Bekendte, sir.
Jeg står i gæld til ham for at opmuntre mig til at kommer herover.
Ud fra det Ben fortæller mig, holder du ikke af de adelige.
- Ikke når de tror, de ejer en. - Sådan er de alle sammen.
Sam, du kan ikke afvise jarlen af Chatham bare fordi, han er jarl.
Man må tage et standpunkt allerede fra starten af.
Giver man efter en gang gør man det igen.
Og i det øjeblik, vi ikke kan opildne Bostons borgere til vort formål -
- bliver vi halveret.
Men dog tøver De. Det er utilgiveligt.
Nej, lad ham blive. Hvis nogle af vores bemærkninger slipper ud -
- ved vi, hvem vi skal bebrejde. - Vi kan stole på ham.
Han var sammen med mr Edes og jeg da pøblen drev Johnny Malcolm -
- i tjæresøen. Han stod side om side med os mod mange af dem.
Hvordan kan det være os mod dem, når vi er i den samme båd?
Vi må provokere dem.
Man kan ikke provokere folk, der er selvtilfredse med tingenes tilstand.
Jo, ved at bombardere dem dagligt med sager.
Ja, såsom annonceringen af, at guvernørens løn -
- skal betaltes af kronen fra næste år.
Folk er ligeglade med, hvem der betaler guvernøren.
Men de er ikke ligeglade med skatten på te.
Det er et horn i siden på alle. Overdriv om nødvendigt-
- men brug den sag til at gribe fordelen med.
Det vil medføre en opflammen. Når borgerne forstår det...
Sam, du er en manipulator! Og jeg går ikke ind på, at "opflammen" -
- dit pyntede udtryk for oprør og krig er uundgåelig!
- Så er du blind. - Nej, du er en manipulator!
Du vil kaste os ud i en krig!
Kong George dikterer vores kurs. Og jeg siger:
Lad det være det sidste diktat, han giver til disse kolonier.
Samuel har ret. Dr. Warren kan sige, hvad han vil, men...
Det er tydeligt for enhver. Vi er på mod en krig.
Det er sikkert en ulejlighed for Dem, mr Ware. Det er det for os.
Men vi vænner os nok til det. Det har andre og flere vil.
Og De har om nogen plads til mindst en af os.
De ved, jeg udfører en god det af mine forretninger heri mit hjem.
Jeg kan ikke have fremmede her når klienter taler i fortrolighed.
Vi kender alt til Deres forretning. Og Deres politiske holdninger.
Men der er ingen problemer så længe, De forbliver tro mod kronen.
Hvad angår fremmede kan jeg måske berolige Dem ved -
- at besøge Deres datter?
- Det er op til den unge dame. - Og den unge dame siger nej.
- Har De ikke styr på Deres datter? - Undskyld. Vi har en gæst, sir.
Det er mr Kent fra trykkeriet. Kom ind, mr Kent.
- De kender vist min far. - Ja. Goddag, sir.
Og det er vores nye husgæst. Sergent Ludmer?
- Husgæst? - Kun i et stykke tid, frue.
Lumden! De skylder næppe mr Wares stuepige en undskyldning.
- Undskyld, sir. Jeg tænkte bare... - Træk Dem tilbage, Lumden.
- Gæsteværelset, Daisy. - Ja, frøken.
- Denne vej. - En fornøjelse at møde Dem, sir.
I lige måde, sergent.
- Og det er kaptajn Sparks. - Stark.
Ja, vi kender vist hinanden. Tillykke med forfremmelsen, kaptajn.
- Omgås De med håndværkere? - Det foretrækker jeg.
Boston er ikke så stor, at vi ikke mødes igen. Håndværker.
- Med fornøjelse. - Deres tjener.
De tror, deres uniformer gør dem til dagens fangst. Tak, mr Kent.
Vi kunne ikke slippe af med ham. Selv ikke med ubehøvlethed.
- Hvor kender De Kaptajnen fra? - Vi skændtes engang, sir.
- Om hvad? -Arret på hans ansigt.
- Gav De ham det? - Her er prøvetrykket, mr Ware.
Jeg glæder mig til at se det.
- Jeg bør vel undskylde for forleden. - De bør De vist.
- Jeg... jeg... -Jeg accepterer den.
De sagde, at De foretrak at være i selskab med håndværkere.
Må jeg besøge Dem en søndag? Vi kunne gå en tur eller leje en båd.
- Jeg sidder vist i en fælde. - Åbenbart, frøken Anne.
- De er uforskammet. -Jeg henter prøvetrykket om en time.
Og jeg henter Dem på søndag.
- Kender De advokat Wares datter? - Anne Ware? Hvad med hende?
- Jeg tænkte bare. - Nydelig ung kvinde.
- Med en skarp tunge. - Det har jeg opdaget.
Jeg mener, at Abraham har givet hende for fri adgang til sit bibliotek.
Det vil kræve en mand med rygrad og en stor næve at tæmme hende.
Der er ingen rigtige bejlere meget til hendes fars ærgrelse.
Han frygter, at hun ender som gammeljomfru.
Jeg finder det svært at tro, at der ikke er en, der kurtiserer hende.
Vil du have kone, der er klogere end dig?
Det har jeg aldrig overvejet, sir. For resten, mr Edes...
Vil De give mig et lille forskud på min løn?
- Måske. Vil du købe noget? - Ja, sir.
Benjamin.
Dette skal trykkes øjeblikkeligt.
"Skændig krænkelse mod englænderes friheder!"
- Hvad er det? - Det er sket.
Rygterne taler sandt. Lord North beder om problemer -
- og han har givet os lige det, vi håbede på.
- Hvordan? - Te.
En lov vedtaget i London for under en måned siden -
- der nærmest giver Ostindisk Kompagni et monopol på tehandel.
Kompagniet kan gå under de andre forhandleres priser.
Hvorfor vil kronen skade forhandlerne?
Fordi, de er tåber. Men de gjorde det-
- og gav os et våben, der kan vende selv den mest trofaste imod kongen.
Nu har vi en sag med tænder. Og de vil mærke bidet.
Jeg lover jer... Om et år. Måske mindre -
- har vi det, vi ville have.
- Krig? - Præcis.
Jeg synes, mr Adams har ret. Kolonisterne skal vælge.
Det, der skeri Boston vil ske overalt med tiden.
Der sker dog lidt fremskridt.
Min far siger, der en mand ved navn Jefferson fra Virginia -
- der er sagen meget hengiven.
- Og hvad med dig? Er du hengiven? - Ja.
- Hvorfor? På grund af din far? - Jeg har andre grunde.
Friheden bør også gælde mig. Ikke kun mænd.
Hvorfor skal jeg holde mig tilbage bare fordi, jeg er en kvinde?
Der må være mere i livet end at være mor og husarbejde.
Politik?
Jeg håber, at kunne deltage i min mands arbejde en skønne dag.
Når jeg ved, hvem han er.
- Hvad er der galt? -Jeg har aldrig elsket en mand.
Ikke på den måde.
- Jeg vil have dig, Anne. -Jeg vil også have dig.
Der skal være mere.
Det gør mig ondt.
Også mig.
Jeg kan ikke give dig det, du behøver. Ikke nu.
Fordi, at du ikke ved om det, du behøver er her. Eller i England.
Det finder du ud af med tiden.
Jeg kan vente.
Brand!
Jeg er blevet truet med det her utallige gange.
Det var toryerne...
De for bange for Frihedens Sønner til at slå til efter mørkets frembrud.
Det kunne være soldaterne. Fra garnisonen ved Castle William.
Den ærværdige konges mænd.
De tænkte, de kunne gøre os tavse med lidt bøllestreger.
Vi skal trykke igen i morgen. En tredjedel af oplaget er ødelagt.
De ødelagde næsten det eneste sted, hvor jeg kan opbygge en fremtid.
Her.
Den gjorde du dig fortjent til i nat. Bær den med stolthed.
Du er en af os, adelig byrd eller ej. Vi må skride til handling.
- Det var alt, jeg kunne finde. - Der er nok til ti mand her.
- Fjer og tæpper narrer næppe nogen. - Vi prøver ikke at narre nogen.
Men der er mænd blandt os, der ikke kan risikere at blive genkendt.
- Det er Kaptajnen! - Lad os høre, hvad han har at sige.
- Har De talt med guvernøren? - Ja.
Hvad mener han om denne sag?
Jeg kan kun forlade havnen, hvis tolderne har klareret mit fartøj.
- Med tolden på teen betalt. - Nej!
Borgerne ønsker, at Deres last af te returnerer til England.
Vi ønsker den ikke på vores kyst.
Men afsejler De ikke med det næste tidevand beslaglægger kronen skibet -
- og teen. Derfor må og skal De afsejle, sir.
Det kan jeg ikke. Det ville ruinere mig at betale skatten.
Så har vi kun et valg. At se, hvor godt te blander sig med saltvand.
Uanset, hvad der sker fra dette øjeblik, så husk -
- at ingen skal forvolde skade på kaptajnen eller hans skib.
Til havnen! Lad os brygge noget te!
Aha!
Var det en god aften til jeres indianerangreb...
Håndværkeren. Jeg syntes nok, jeg genkendte dig under det tæppe.
Ikke alene fornærmer du kongens officerer...
Jeg kunne bringe dig for dommeren, men jeg klarer helst det her selv.
Mens du rådner op her, vil jeg besøge den unge dame igen.
Tænk på det, mens du bløder ihjel.
- Anne. -Jeg ventede til far sov.
- Hvad med sergenten? - Han blev kaldt til havnen.
- Jeg følger dig hjem. - Nej!
Jeg så dig tage af sted. Tanken om, hvad der kunne ske...
- Det er ikke noget. - Du bløder.
Jeg forlader dig ikke sådan. Gå indenfor, sir.
- Vi hørte, at der ikke var problemer. - Det var der heller ikke.
- Det her et stiksår. - Det skyldes ikke teselskabet.
Det var bare noget, der skete, og det er overstået nu.
Alt jeg kunne tænke på i aften var på, hvordan jeg har vrøvlet om fremtiden.
Når vi måske slet ikke har en fremtid.
Nu ved jeg, hvad jeg skal gøre. Jeg skal sige det, jeg aldrig har sagt før.
Jeg vil have dig, Philip. Uden nogen betingelser -
- eller løfter for nu eller i morgen.
Jeg vil have dig.
Også selvom det kun er for denne ene nat.
To... Tre... Fire... Et... To... Tre... Fire...
Milits holdt!
Højre om!
Præsenter gevær!
Gevær ved fod!
Næste øvelse afholdes på torsdag. Klokken fire om eftermiddagen.
Træd af!
- Philip. - Sir.
- Du klarer det godt. -Tak. Min far var soldat.
Dette er et kompagni af reserven. Vi har tre frontenheder.
- Jeg kan få dig ind i et af dem. - Det ville være en ære, oberst Knox.
Du skal selv medbringe en musket. En britisk Brown Bess ville være fint.
Vi går ikke så meget op i, hvordan man har fået fat i en.
Oberst Knox! Jeg skulle give Dem det her fra Deres kone.
- Fanden tage dem! - Hvad er der, Sif?
Provinsen Massachusetts skal straffes for at ødelægge teen.
"...og for dens åbne oprørskhed imod myndighederne.
Denne lov forbyder lastning og losning af varer i Bostons havn -
-fra og med 1.juni, 1774."
Den britiske flåde sørger allerede for, at blokaden er fuldstændig.
Vi overlever. Byen kan forsynes fra landsiden. New York -
- og de andre kolonier vil hjælpe.
Jeg håber, du har ret. Ellers er det ude med Boston.
Nej, tværtimod. Ved du, hvad det vil ende med -
- hvis ministrene fortsætter med at lave love for at straffe os?
- Væbnet modstand. - Mere end det.
- Forenet modstand. - Og så?
Uafhængighed.
Jeg var spændt på, hvem af os, der først ville sige det ord.
- Hvad fik dig til at sige det? - Det ved jeg ikke, sir.
- Nok noget jeg talte med en ven om. - Vi har nok alle haft det i tankerne.
Du har nok haft det i tankerne i længst tid, Sam.
Ja. Og jeg accepterer ikke mindre.
"Det er ikke det Samuel, dr. Vi. eller jeg selv ville have ønsket.
Men at være blandt de delegerede heri Philadelphia -
- og lytte til herrer som den meget respekterede oberst Washington -
- udtale de samme bekymringer, som mændene fra Boston.
Denne oplevelse kan ikke beskrives, min kære datter."
Din far er god mand. Du må være stolt over, at han blev udvalgt.
Ja, jeg er. Og det er han også.
- Står der, hvornår han kommer hjem? - Nej... heldigvis.
Jeg savner ham, men jeg ville savne vores tid sammen mere.
- Vi må hellere tage hjem. - Senere.
- Anne... det kan vi ikke. - Jo, vi kan.
Daisy?
Miss Anne...
I må ikke tænke ilde om Daisy. Det var mig, der fik hende til det.
- Jeg mener... - Det er alt right, Daisy.
Jeg ved ikke, hvad der gik af os? Jeg mener af mig.
Tilgiv mig, Daisy. Vær sød at tilgive mig.
- Rejs dig, George. - Ja, min elskede. Undskyld.
Jeg har villet tale med Dem i et stykke tid, frøken Ware.
- Hvis jeg kan tale i fortrolighed? - Selvfølgelig, sergent.
Det er det, der er galt. Sergent-delen.
Det adskiller os. Den pokkers hær.
- Jeg forlader den. - Det er forræderi at sige den slags.
- Jeg taler ikke om at sige op. - Desertering?
Sir, selvom jeg hadede tanken om at skulle undertrykke mine landsmænd -
- ville jeg have slået enhver, der havde sagt, at jeg ville stikke af!
Men mine følelser for Daisy har ændret min holdning.
- Vi skal giftes, sir. - Min far har en farm ved Concord.
George kan gemme sig der.
- Hvad med Deres uniform? -Jeg kan vel brænde den.
Og hvad med musketten? Min pris for at føre Dem sikkert til Concord.
- Den er Deres, mr Kent. - Philip.
Philip. Ja, sir.
- I har brug for en plan. - Vi skulle hen til en farm.
Så vi forklæder os som farmere. Vi får brug fortøj og måske en kærre.
Will Campbell kan måske hjælpe os.
- Hvad mon det vil koste? - Fem shilling skulle kunne gøre det.
5, 6, 6, 7, 8, 9 og 10. Hvem er manden så?
Jeg kender ikke hans navn. Men han er indkvarteret hos advokat Ware.
Det er sergent Lumden, sir.
Ja, en sergent. Mr Campbell skaffer en kærre til ham og Kent.
- Kent? - Sir?
- Kalder forræderen sig Kent? - Ja, sir.
- Beskriv ham. - Sir?
Hans højde, udseende, alder. Beskriv ham.
- Jeremy. Er du alt right? - Ja, sir.
Jeg kom bare til at grise herrens ærme lidt til.
- Kent. Sig det. - 20 måske. Hverken stor eller lille.
- Lyshåret... - Hvor længe har han været i Boston?
- I Boston, sir? - Spyt ud, eller jeg tager din tunge.
Omkring et års tid. Han kom fra Bristol med en fragtbåd.
- Bristol? Er du sikker? - Ja, det var Bristol, sir.
Jeg må gå nu, sir.
Hvad er der, oberst? Er alt i orden? Oberst Amberly?
Hvem er denne Kent? Kender De ham?
Landevejsrøveren, der ødelagde min hånd.
Han kalder sig Kent, og jeg ved, at han flygtede fra Bristol.
- Så arresterer vi ham. - Nej, major. Jeg klarer ham selv.
- Hvis desertøren er med... - Jeg klarer det selv, sagde jeg.
Som De vil, sir.
Det er på tide, at vores tropper -
- og borgerne i Boston lærer, hvad prisen for forræderi er.
Dette skal være en lærestreg, og jeg vil selv give dem den.
Phillipe Charboneau. Hvor er han?
- Jeg kender ingen af det navn. - Men De kender navnet Kent, ikke?
Philip Kent!
Forsvind!
Er han Deres elsker. Han har et godt tag på kvinder, hører jeg.
Min kone var hans elskerinde. Har han nævnt hende?
- Det gør ondt! - Og han forvolder Dem aldrig ondt?
Men det gjorde hende meget ondt, at han forlod hende.
Hvor er han?
Ned, sir.
Der er en officer derinde hos frøken Ware.
De ved besked!
Mr Campbell ville aldrig sige det til nogen. Jeremy...
Drengen, der arbejder på kroen. Han må have hørt os.
Solgt vores skind.
Vent, George.
Bliv her.
Han gjorde det her mod mig. Og tog min forlovede.
- Hvad tror De, jeg vil gøre ved ham? - Min far vil...
Han vil ikke gøre noget. Dette hus udklækker forræderi.
Men når Deres elsker finder ud af, hvilke søde glæder, jeg har taget her -
- bliver han måske lige så ivrig efter at få hævn, som jeg er.
Charboneau...
Udenfor. Jeg vil ikke udgyde dit blod i dette hus.
Du vover at tage navnet Kent.
Jeg skrev til Alecia om din kommende død.
Undskyld.
Din bror?
Han var mange ting, men ikke min bror.
- Er du alt right, Anne? - Ja.
Men han vidste besked om dig. Og sergent Lumden.
Hvis der kommer nogen og spørger efter ham -
- har du har aldrig hørt om ham eller set ham. Er det forstået?
- Hvis de nu ikke tror på mig? - Vi må skynde os.
Få Daisy til at hjælpe med at rydde op. Lumden og jeg fjerner liget.
- I kan ikke tage til Concord. - Ikke som vi havde planlagt det.
De ved besked og tøjet og kærren. Men hent nu Daisy og Lumden.
Skynd dig, George. Jeg så nogle soldater for et stykke tid siden.
Du ved hvor du skal efterlade kærren. Vi må skynde os, mr Kent.
Hold det samme tempo.
Det må være her.
Gid Daisy havde givet mig noget, som hendes far ville genkende.
Han behøver kun at høre, at hun er i sikkerhed.
- Det er langt nok. - Vi er venner.
Ikke med de frakker, I har på.
Daisy sagde, at jeg risikerede at blive skudt af hendes far -
- når jeg var iført den her uniform.
Vi kommer fra Boston. Fra Daisy O'Brien.
Pas på, hvilket navn der ruller af din tunge i hendes fars nærvær, major.
Jeg er ligeglad med din rang og den krone, du købte den af.
Sig, hvad I vil og forsvind så.
Vi er ikke det, vi udgiver os for, mr O'Brien.
- Vores rigtige tøj er i... - Stå stille.
Denne flænge og pletten...
Jeg har ikke et sår, for uniformen er ikke min.
- Hvorfor bærer du den så? - For at søge skjul, sir.
Daisy sagde, at vi var i sikkerhed her.
Og den her var bare for at hjælpe os uhindret hertil.
- Mit navn er Kent. Philip Kent. - Sir.
- Master Charboneau. - Lucas?
- Det er jo Dem. Hvordan har De det? - Fint, Lucas. Og meget bedre nu.
- Kender du ham? - Ja.
- Men ikke ved det navn han gav mig. - Nej, sir.
Vi havde en god tid sammen på vejen til Bristol for et par år siden.
Der kan ske meget på to år. De kan være det, de udgiver sig for.
Kongens mænd på jagt efter forsyninger.
Kongens mænd bærer vist ikke sådan en.
Bare fordi, du har en medalje fra...
Frihedstræet.
- Er du med i Boston-forbundet? - Ja.
- Den kan være stjålet. - Det kunne den.
Men det er den ikke.
Da jeg ikke kunne finde min bror i Virginia tog jeg nordpå.
Forklarer ikke, hvorfor de kommer her og nævner min datters navn.
Mr Lumden er forhenværende soldat, og jeg hjalp ham med at flygte.
- Det forklarer ikke Daisy. - Ser De, sir...
George.
Sagen er den, at George og Daisy har planer om at blive gift.
Hvad?! I kommer anstigende her i de røde frakker -
- og fortæller mig, at han skal være min svigersøn?
Det er gale tider, men så gale er de heller ikke!
Historien er for umulig til ikke at være sand.
Det er den vel. Hvis I søger et tilflugtssted, er prisen arbejde.
Meget gerne. George skal ikke tilbage til Boston og jeg vil gerne blive.
Hvis jeg må?
- Problemer med kronen. -Jeg er nok eftersøgt.
Har det noget med den uniform og pletterne på den at gøre?
- Ja, sir. - Hvorfor sagde du ikke det?
Det er den bedste anbefaling, du kan få. Du er i godt selskab.
Selv mænd som John Hancocks og Sam Adams' Iiv er intet værd -
- hvis de bliver i Boston meget længere. Ved I det?
Vi har hørt, at de måske er på vej hertil.
Den sande frihedens søn er vel med i militsen, ikke?
Så sandelig. Boston Grenadiers under kaptajn Knox.
Når du nu bliver må vi få dig ind i Jim Barracks kompagni.
Frakkerne kan vi bruge som skydeskiver. Spis nu, drenge.
Alle militskompagnier skal vide følgende:
Kongressen har vedtaget, at britiske troppebevægelser ud af Boston -
- med et antal på 500 mand er grund til mobilisering -
- til en krigsparat tilstand.
Vi uden tvivl kun få uger væk fra en krig.
Vort alarmsystem med beredne kurerer og kirkeklokker er blevet etableret.
Jer, der ikke er klar til at gå i kamp mod kongens soldater -
- gør bedst i at fortælle mig det nu.
Godt. Samling.
- Gode nyheder. Daisy er kommet. - Hvad med Anne?
Hun er her også. Hun og hendes far bor på kroen i Concord.
Alle er flygtet fra Boston.
Anne...
Det har været svært. Det var et held, at vi overhovedet kom ud af Boston.
Det er alt, vi måtte tage med. Huset og møblerne...
Soldaterne og toryerne har nok allerede plyndret stedet.
Men far var blevet arresteret, hvis han var blevet der.
Kun dr. Warren blev tilbage. Og Paul Revere for at udspionere tropperne.
Hvad med mr Edes?
Det sidste jeg hørte var, at han var ved at demontere sin trykpresse.
Han håber at kunne smugle delene til Watertown.
- De bekymrer sig over penge. - Hvorfor penge, Anne?
Trykningen af dem. Faldt det dig ikke ind?
Hvad er der galt med dig?
Det her kom til dig. Jeg lagde det ned til dine ting.
Det kom med privat kurer få timer før, vi rejste.
Jeg skulle ikke have åbnet det, men under omstændighederne...
- Det er fra hans kone. - Alecia?
Hun ønsker, at du opsøger hende i Philadelphia.
- Hun skriver, det er vigtigt. -Jeg er ikke interesseret i hende.
- Jeg har ingen grund til at se hende. - Hvordan ved du det?
- Det, der var mellem os er dødt. - Hvis du lå med hende, Philip...
Der er måske noget meget levende mellem jer.
Din far fik et uægte barn. Hvorfor ikke også dig?
- Skriver hun det? - Nej.
Men du benægter ikke muligheden. Eller benægter at du tog hende -
- som du sagde, du gjorde. Hvorfor, Philip?
Fordi, du skulle have alt, der var hans? Bevise, at du var hans ligemand?
Det behov har altid fulgt dig.
Derfor synes du ikke, jeg er god nok til at dele et Iiv med.
Du vil have alle de drømme, din mor spandt for dig. Være en adelsmand.
- Hold op, Anne! - Det er sandt. Indrøm det.
Du vil have alt det, din bror havde. Selv hans kone.
Du tager af sted.
Jeg har ikke vidst, hvem jeg er i det meste af mit Iiv.
Eller hvor jeg passede ind i denne verden. Men hvis jeg har et barn -
- skal det aldrig kende den uvished, jeg har kendt.
- Hvad nu hvis jeg fortalte dig... - Hvad?
Ikke noget. God rejse.
- Forstår du det? - Ja.
Jeg kommer tilbage.
Det er endnu en ting, som du ikke kan vide om dig selv nu -
- men finder du ud af, at det er det, du vil, så er jeg her.
Nej.
Sådan, mr Kent. Udsigt over parken. Brænde til pejsen.
- Sovekammer og et privat bad. - Det må være en fejl, sir.
Jeg har kun brug for et enkelt lille værelse.
Ikke ifølge lady Amberlys instrukser. Hun sagde det bedste.
- Hvor meget? - Det er ordnet, mr Kent.
- Jeg bliver nok ikke længe. - Tværtimod igen, sir.
Men damen har taget sig af det hele. Er der andet jeg kan gøre?
Nej. Tak.
Værelset er ganske... passende. Mange tak.
Meget vel, sir.
- Der var en enkelt ting... - Sir?
- Lagde lady Amberly en adresse? - Hun kontakter vist Dem, sir.
- Hurtigst muligt. - Javel.
- Tak. - Deres tjener, sir.
Phillipe.
Hold om mig.
Du er stadig som jeg huskede dig.
- Du skrev, det var vigtigt. - Ja.
Jeg måtte vide, at du var alt right. Jeg måtte se dig.
Men nu er der intet, der kan skille os ad.
Nu da Roger er død, mener du?
- Vidste du det? - Der er vist noget, du ikke ved.
- Jeg dræbte ham. - Du...?
Selvfølgelig. Det burde jeg have gættet.
- Hvorfor sendte du bud efter mig? -Jeg har været i helvede, Phillipe.
Han var ubærlig. Og jeg søgte andre steder, som jeg sagde, jeg ville -
- men alle de mænd, jeg forsøgte at elske, svigtede mig.
De var ikke dig, Phillipe. Lad mig aldrig gå igen.
Det var dig, der lod mig gå.
Hvor er de franske manerer? Du har ikke engang sagt, du har savnet mig.
Jeg må spørge dig om noget? Har der været børn?
Børn? Nej. Hvorfor?
Er det det? Du troede, jeg havde båret dit barn.
Nej, Phillipe. Du er ikke far endnu. I at fald ikke så vidt jeg ved.
Men du må jo have haft andre forhold siden, vi var sammen.
- Er der en bestemt? - Ja, der er.
- I Boston? - Hun venter på mig nu.
Hvad angår at vente, står jeg forrest i køen. Og jeg kræver min ret -
- til at få dig på andre tanker.
- Alecia... - Sig, du har glemt, hvordan det var.
Sig det.
Nej, Alecia...
Jeg har ikke glemt det.
De nætter, hvor du drømte om, hvorfor du blev født.
Du blev født til at dele min seng.
Alt det, du har drømt om. De ting, du gerne ville have.
De er ikke drømme mere. De er virkelige.
Så virkelige, som jeg er. Tag mig, Phillipe. Tag mig.
- Hvad? - Bare dig. Du er meget smuk.
Og du er i Bacchus' hænder.
Nej, Alecia. Jeg er i dine hænder.
Smukke hænder. Dejlige, dejlige hænder.
Kærlige hænder.
- Ja, også en af dem. -Alecia...
- Kan du ikke lide den? - Jo.
- Jeg kan bare ikke bruge så mange. - To gange.
Du må ikke have dem på to gange. Men det behøver du heller ikke.
- Og en af det mørkegrønne. - Meget vel, lady Amberly.
Pragtfuldt. Her.
- Nej. - Prøv den nu. Vær nu sød.
Du har ret. Du er meget flottere uden den.
- Det var det hele, Martin. - Ja, frue.
- Gå du bare ind. Jeg kommer straks. - Har du noget mere vigtigt at gøre?
Jeg ville forhøre mig om, hvordan det går i Boston og England.
Og selv her i det smukke Philadelphia.
Skynd dig.
Har De Boston Gazette, sir?
Der er kun et eksemplar, og det er over seks uger gammelt.
- Vi kender vist hinanden? - Dr. Franklin.
- De ser glimrende ud, Charboneau. - Mange tak, sir.
Har trykkeribranchen været så god ved Dem på så kort tid?
- Jeg har været heldig på det sidste. - Det ser det ud til.
Hvis min anbefaling skaffede Dem så god en stilling, som tøjet indikerer -
- burde jeg måske skrive en til mig selv.
Deres brev var meget værdsat. Jeg har for resten taget et nyt navn.
Et amerikansk navn. Philip Kent.
Philip Kent... Det lyder meget amerikansk.
- Bor De heri Philadelphia? - Nej, sir. I Boston.
Eller rettere indtil for nylig. Som De ved, er situationen usikker der.
Og manden, jeg arbejder for er ved at flytte. En mr Edes.
Så er De lige den unge mand, jeg vil tale med.
Jeg har bladret avisen igennem, men den er som sagt seks uger gammel.
- Hvornår rejste De? - For under tre uger siden.
Vil De spadsere med mig? Jeg vil gerne høre nyt fra Boston.
- Det vil være mig en ære. - Godt! Kom.
- Så flammerne brænder varmere? - Mr Adams siger, det vil føre til krig.
- Han synes ligefrem at ønske det. - Og de andre?
Byen er delt. Selv nogle af Frihedens Sønner er i tvivl om det kloge i -
- total uafhængighed.
- Og De? - Min mening er næppe vigtig.
Jo. Det er unge mænd som Dem, der skal udkæmpe en eventuel krig.
- Hvad ville De så mene? - Det ved jeg ikke.
- Mugwump. - Hvabehar?
Mugwump. Algonquin indianerne kalder deres leder en mugqum.
Men vi har lavet det om til mugwump.
Men det er ikke en leder for os. Det er en ny fugleart -
- der sidder på et hegn.
Men den nye art uddør måske snart.
En fugl på et hegn, bliver ramt af krydsilden når skydningen begynder.
- Hvor står De så? -Jeg tror ikke, at en krig kan vindes.
I bedste fald vil kun en lille det af befolkningen støtte en krig.
Det vil være utrænede farmere oppe imod regimenter -
- der har udmærket sig på slagmarker over hele verden.
- Så er De imod. - Nej, vi kan kun følge den vej.
- Mod uafhængighed? - Ja.
Men denne gang vil Amerika være mere end et uægte barn.
Udsat for utallige risici, som de mere forsigtige aldrig ville opleve.
En uafhængighed, der kan smedes meget stærkere -
- og svagere i et normalt livsforløb.
Det forstår jeg vist godt, sir. Jeg er selv et uægte barn.
Ja. Det var en af grundene til, at jeg rådede dig til at tage til Amerika.
Vi er alle uægte børn her. Af engelsk blod, men nægtet vores arv -
- af en krone, der ikke vil anerkende os som dens retsmæssige sønner.
Hvis bare en i Georges hof ville gå imod ham. Men det vil de ikke!
Ikke Dartmouth, ikke Kentland...
Hvad er der? De er bleg som et lagen.
- De sagde Kentland. - Ja, James Amberly.
- Viceminister for oversøiske forhold. - Jeg ved, hvem han er, sir.
- Siger De, han er i live? - Det var han, da jeg rejste.
Men de fortalte os, at han døde. De sagde, han var død.
Lady Amberly? Hendes søn Roger?
- De ved besked om dem og mig. - Det var ikke svært.
Ud fra vores samtale i London og det Solomon fortalte om Deres afrejse -
- og Deres nye navn. Philip Kent.
- Fanden tage dem! - Philip.
Had ikke dem alle sammen. Ikke din far. Jeg har selv en uægte søn -
- og jeg elsker ham højt.
- Min mor døde på grund af dem. - Det vidste hertugen næppe.
Han er en på alle måder klog og human mand.
Jeg står atter i gæld til Dem. Det valg, vi har drøftet...
- De har gjort mit meget nemt. - Der kan ikke være et nemt valg.
Ikke for nogen af os. Men det kan være nødvendigt at overleve -
-for at vide, hvem vi er. Og hvad vi vil blive.
- Hvordan står det så til i verden? - Den er lidt besværet.
Det behøver ikke at besvære os.
- Du er meget smuk, Alicia. - Smiger fører til hvem ved hvad.
- Du er en utrolig kvinde. -Jeg advarer Dem.
En tunge som den gør en kvinde altfor sårbar.
- Phillipe... - Philip.
Ja, Philip.
Min Philip.
Var det lige så let første gang, Alecia?
Hvad?
Kransene på Kentlands døre. De chokerede tjenere.
Den falske sorg.
Var det lige så let at købe det, som det var at købe mig?
- Phillipe... - Philip.
Alt det her, Alecia. Værelserne, tøjet...
Silketæpperne. Vinen...
Din parfume. AI den tid sammen med en kvinde så varm og villig -
- at jeg kun kunne tænke på hende.
Dette er en verden, jeg aldrig har kendt, Alecia.
En meget magtfuld verden. Rigdom og titler.
De kan købe hvad som helst, ikke?
Eller i det mindste blænde os, der aldrig har haft det.
Du talte om Kentland. Om hertugens død.
Ja.
- Så har du opdaget det. - Ja, Alecia. Langt om længe.
Jeg er så glad. Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle fortælle det.
- Og du hader mig ikke? - Hader dig?
Alle mit livs brikker er endelig faldet på plads.
Jeg kan ikke hade dig for at hjælpe med det.
Jeg var så bange for, at du ikke ville forstå det.
Forstå det?
- Selvfølgelig forstår jeg det. - Så kan vi rejse til London i morgen.
- Med brevet. - Brevet?
Fra din far. Der beviser, at ejendommen er retmæssigt din.
Han vil afvise mit krav, når han finder ud af, hvordan Roger døde.
- Det behøver han ikke at få at vide. - Er han lige så nem at narre som mig?
Det er måske et større bevis end brevet havde været.
Har du det ikke?
- Vi har stadig hinanden, Alecia. - Har du ødelagt det?
- Det ødelagde næsten mig. - Sig sandheden, Phillipe.
Sandheden, min kære, smukke Alecia, er at, jeg er en tåbe.
Og du... er en skøge.
Phillipe!
Philip.
Mænd!
Hør her!
Der er britiske tropper på vej til Concord.
De, der allerede er bevæbnede bliver her. Resten henter sine musketter -
- og kommer tilbage hertil. Der er stadig forsyninger, der skal flyttes.
Vi har brug for hver en mand. Afgang.
Er du på vej hen efter din musket, Kent?
- Ja, sir. - Godt.
Sørg for at alle farmerne langs nordvejen har hørt klokkerne.
- Kan jeg regne med dig? - Ja, sir.
- Jeg syntes nok det var dig. - Ja, sir. Er Anne derinde?
Hvad du end sagde til hende, så forvoldte det hende en stor sorg.
Hun vil ikke fortælle mig andet end der ikke er mere mellem jer to.
Så udfør dine ordrer og hold dig væk fra hende.
- Mr Ware... - Lad hende være, sagde jeg!
Hun ville beskytte dig. Men jeg husker hendes mor på den måde.
Det blege ansigt. Svagheden om morgenen.
Er Anne med barn? Jeg må tale med hende...
Jeg bruger den, hvis du ikke holder dig væk, Kent.
- Kom så afsted, Kent! - Ja, sir.
- Kent. - Mr Revere.
- Kender du ham? - Ja, fra Boston.
Han er en Frihedens Søn. Kom du ad postvejen?
- Ja, sir. - Så du nogle rødfrakker?
Nej, sir.
Der er en afdeling, som helst ikke skal følge efter mig.
Vi rider ekspres for at slå alarm. I aftes begyndte let infanteri -
- og grenaderer at gå ombord i både i bugten.
De kunne også have overrasket os.
Men mr Revere og mr Dawes har afsløret deres mission.
Find Deres enhed, hvis De stadig er med i militsen...
Briter!
Afsted, hurtigt!
Bliv hvor I er!
Goddag, d'herrer. Må vi bede om jeres navne?
- Paul Revere fra Boston. - Revere?
Det var en heldig fangst. Og hvem er Deres venner, sir?
De kan tale, hvis de vil.
Det har de bedst i at gøre, ellers blæser vi hovedet af dem.
- Dr. Prescott fra Concord. - Dawes fra Boston.
- Kent, Boston. - Kent?
Han skal arresteres for at hjælpe en desertør og mord.
Følg med os, sir. Og mr Revere -
- vi hører, De er en glimrende rytter, så fjern hænderne fra tøjlerne -
- og lad Deres hest trave.
Stop dem!
Få ram på Revere!
Ironisk. Vi skal kæmpe mod kronen og lader en Tommy passe farmen.
Jeg ville have det bedre, hvis her var en ekstra musket eller to.
Hvis grenadierne kommer så langt er der leer i laden.
Og du kan lave et bagholdsangreb oppe fra loftet.
- Hvad med mig? - Du følger med os til Concord.
Jeg prøvede at få Anne i tale, men hendes far tillod det ikke.
Er hun med barn, Daisy?
- Ja, sir. - Vil du give hende en besked fra mig?
- Jeg skal prøve. - I fald...
I fald, vi ikke vender tilbage -
- så sig til hende, at hun har min kærlighed.
- Ja, sir. Gud velsigne Dem, sir. -Tak, Daisy.
Og tak for, at du tog mine ting med.
Sir? Hvad laver De?
- Jeg køber min frihed, Lucas. - Sir?
- Du så min mor på vejen til Bristol. - Ja, hun var syg.
Frygten for fattigdom plagede hende hele livet.
Hun sagde, at der ikke var en større forbrydelse end at leve i fattigdom.
Hun fik mig til at sværge på, at jeg aldrig ville gøre det.
Det solgte mig til trældom.
- De er ikke bundet til nogen mand. - Nej, ikke til en mand.
Men til en levevis. Min mor tog fejl, Lucas.
At være fanget i trældom af en anden persons principper og værdier.
Det er underordnet om det er kroppen eller sjælen, der er i trældom.
Det er den største forbrydelse, man kan begå.
For det er en forbrydelse imod en selv.
Det ødelægger ens egen identitet. Selv ens egen værdi.
Det er frihed, sir. Hvis De er klar til at forsvare den -
- er Deres hest sadlet. Mr O'Brien venter.
Jeg tænkte, De måske gerne ville have den. Den er gammel, men varm.
Får du ikke brug for den?
Man kan kun have én frakke på ad gangen.
Det er korrekt.
Rødfrakkerne er i Concord. Kroen er deres hovedkvarter.
- Har der været kampe? - Ikke da jeg tog afsted.
Militsen danner en linje for at holde dem på den anden side af broen.
Daisy, du bliver her hos frøken Ware.
Anne. Jeg prøvede at komme til at tale med dig.
Det fortalte min far mig.
- Hvorfor lod du mig tage af sted? - Det var du nødt til.
- Hvorfor fortalte du ikke om barnet? - Det gjorde jeg næsten.
Men jeg kunne ikke bruge det til at holde på dig.
- Anne, jeg elsker dig. -Jeg elsker dig,
- Kent... - Ja, sir.
Mænd vil dø på begge sider i dag. Gud ved, hvad fremtiden bringer.
Men jeg lover dig... at hvis jeg kommer tilbage -
- og du vil have mig.
Ja.
Sir.
Philip Kent. En ud af en sjælden race af mænd.
Mænd, der var frie individer og kaldte sig amerikanere -
- og marcherede sammen for at skabe en nation, der ville garantere Iiv -
-frihed og retten til at søge efter lykke.